OK.
Jackson si tu byl hrát.
Superhrdinové!
Já byl černý Power Ranger.
On byl Batman.
Jaku, všechno v pořádku?
V pohodě.
Můžu se tě na něco zeptat?
Už je čas jít do hajan.
- Na něco důležitého. - Tak pojd', chlape. Jdeme na to.
- Můžu si vzít brouky? - Pyžama s brouky... jsou dole.
Ale tady máme hasiče.
- Brouky. - Hasiče.
- Brouky. - Dobře, brouky.
Hned jsem zpátky.
Bolí být mrtvý?
- Zvíře. - Co jsem zas provedl?
- Můžu mu to říct? - Ne, jestli nechceš zemřít.
- Tvoje pivní spermie pořád fungujou. - Liso!
- Zase jsi oplodnil moji sestru. - Mrcho!
- Tys nechtěla, abych to řekla? - Jo, proto jsem řekla ''Ne!''
Mohlo se to narodit a ani by si toho nevšimnul.
- Ty nejsi v tom. - Spíš by se hodilo ''Blahopřeju.''
- Řeklas jí to dřív než mě. - Je to čarodějka!
Jen mě uviděla a všechno uhodla.
Řekni něco!
Malér.
Něco jinýho!
Takže... je v šestým měsíci. Narodí se to v dubnu, květnu...
...v červnu. Blíženec. To jde. Einstein byl blíženec.
- Taky ta skotská holka z Garbage. - Pomůžeš Jakovi do pyžama?
- Kdyby se zpozdila... - Liso, přisámbůh...
...jestli s tím věštěním nepřestaneš, prohodím tě oknem.
- Takže, prosím, jdi mu pomoct do pyžama. - Taky tě mám ráda, Tome!
Hele, to je skvělý. Vážně.
Bylo načase, abychom měli další dítě. Sám jsem ti to chtěl říct.
- Vážně? - Jasně!
- A tentokrát si vezmeš volno. - To si nemůžeme dovolit.
- Můžeme. Vezmu si zase přesčasy. - Nechci, aby ses zase tak dřel.
Domů se vracíš úplně v limbu. Tak jsi mi úplně na nic.
Budu v pohodě.
Jen řeknu Teddymu, ať si najde někoho jiného.
- Bože! Tome! - Co je?
Promiň. Úplně jsem zapomněla. Není divu, že ses naštval.
Nejsem naštvanej. Jenom... Ne... Nejsem. Nejsem.
Jsem už velkej kluk. Už bych neměl ztrácet čas hraním v blbý kapele.
Skočím se převléct. Vezmu si něco parádního.
Miluju tě.
Já... jsem šťastnej chlap.
Já nebudu pořád jen šplhat po sloupech, slibuju.
Jak to myslíš?
Celý dny jen spojuju kabely. Práce pro cvičený opice.
Jo, ale brzy už tě přeloží do kanceláře.
Když jsme spolu začínali, říkal jsem spoustu věcí o tom, co všechno budu...
...a chci, abys věděla, že... jsem ti nevěšel bulíky na nos, že jsem...
...to myslel vážně.
Já si tě nebrala proto, že budeš slavný.
Mně se jen líbil tvůj zadek v džínách.
Já nechtěl být slavný. Jen jsem... Nečekal jsem, že budu... tak...
Co?
Nevím.
Obyčejný.
Pšššt.
Počkej! Počkej!
Doufám, že je to holka.
Už mám dost těch nadrženejch chlapáků všude kolem. Kromě tebe!
Jaké jsou šance, že tam bude vzdělaný svobodný muž?
A nemyslím univerzitu třetího věku!
- Vadilo by, kdyby byl na Viagře? - Darovanýmu hřebci na Viagru nekoukám.
Moc hezký, Liso!
- Jak se máš? - Tome, Tommy! Jak je?
Nevěřil bys, co mám za sebou za den.
- Tumáš. Dojdu si pro jiný. - Díky.
- Harry! - Tome! Staráš se mi o dům?
Zrovna vrtáme díry po celý podlaze. Doufám, že ti to nevadí.
Tome, Sheilu znáš. To je Bobby, Vanessa.
- Dík za pozvání. - Jen pij! Vem si medicínu.
Tome, jak se ti tady líbí?
Vyrůstal jsem v Bridgeportu, takže mi to tady nepřijde cizí.
To máš recht. Tohle je nejlepší čtvrťv Chicagu.
Máme tady zájem jeden o druhýho. A to v týhle době znamená moc.
- Kandiduješ snad na starostu? - Hele, chlapi, viděli jste...
...támhle ty feťácký dealery... - Co tu dělá Lenny?
Bobby, tys mu řekl o večírku?
- Vanessa mě donutila. Pozvali jsme všechny. - Pozvat takovýho lemouna...!
Velká legrace!
Až se jednou probudíš podříznutej, tak za mnou nechod'!
Nepřitahuje mě.
Nejsem dost opilá.
Hrozná představa!
Nesahej na mě. Jsem v pořádku.
To jste ještě neslyšeli o lidech, co je operovali, když byli v hypnóze?
Jo, ale vůbec tomu nevěřím.
A ti, co říkají, že byli zhypnotizovaný, to jenom hrajou.
- Přesně. - Vážně?
Tak jak dokázali nekrvácet, když jim řízli skalpelem do krku?
- Kecy! - Tos nikdy neviděla!
- To jsou kecy! - Kroť se!
Jo, co třeba ''omezenost''?
Klukovi z naší třídy Náš instruktor píchnul jednomu zhypnotizovanýmu klukovi do ruky...
...pěticentimetrovou jehlu. - Kydy-midy! Je to lepší, drahá?
Viděla jsem to druhý den. Zanechalo to stopu.
Nechápu, jak někdo, kdo byl na vejšce, může věřit...
...může věřit nadpřirozenejm povídačkám.
- To nejsou povídačky! - Ale no tak!
- Mám v podstatě licenci na hypnoterapii. - ''V podstatě''?
Neznamená to spíš ''Nemám licenci''? Jau!
Možná to pro tebe bude překvápko, ale to, že jsi celý život prožil mezi několika ulicema...
...neznamená, že někde jinde není ještě úplně jiný větší svět...
...dveře, které jsi ani neotevřel, věci, kterým vůbec nerozumíš.
Dveře... Tak fajn, Kreskinová, dokaž to - zhypnotizuj někoho.
- Jo! Mě. - Ne.
- Proč ne? - Zaprvé jsi nepřátelský.
Nejsem! Připadám někomu nepřátelský?
- No... ano. - Dík za pozvání. Bezva mejdan. Pojd'.
Kdepak, ted'to začíná bejt zajímavý. No tak, Liso. Zhypnotizuj mě. No tak!
- Ne. Jsi opilý. - Nejsme opilý!
Nesmím ovládnout někoho, kdo pil!
Ovládnout! Ne! Už dost!
Prosím! Zapřísahám tě. Pouč neandrtálce.
S takovýmhle odmítavým přístupem to nebude fungovat.
Přísahám, že všechny tvé instrukce splním do puntíku.
A stejně to nepůjde.
No tak.
Co by se mohlo stát?
- Zhasněte někdo.
Odpočiň si. Dej ruce dolů. Pohodlně se posad'.
Udělej si pohodlí, uvolni se.
Věř mi. OK?
- Zavři oči. - Jistě, Liso.
Ted'chvíli jenom poslouchej.
Poslouchej zvuky z pokoje okolo.
Nevím proč, ale bojím se.
Představuj si, že jsi na představení.
V kině.
Jsi tam sám.
Je to jedno z těch starých velkých kin.
Když se rozhlédneš, vidíš, že je to velké, prázdné kino.
Všimneš si, že všechny zdi jsou natřené na černo.
Sedadla... jsou černá.
A v celém naprosto černém kinu...
...můžeš vidět jenom jednu věc, bílé plátno.
Všimneš si, že na plátně jsou písmena- vysoká, tlustá, černá písmena.
Ale nejdou zaostřit, tak se k nim přiblížíš i s křeslem a snažíš se je přečíst.
Sedí se ti moc pohodlně. Je to tvoje oblíbené křeslo.
Dostáváš se blíž a blíž, civíš na ta písmena.
Jsi velmi uvolněný. Tvoje nohy jsou uvolněné.
Ruce máš ochablé a těžké.
Už jsi skoro dost blízko na to, abys mohl písmena přečíst.
Začínají se zaostřovat.
A vytvoří slovo ''spi''.
Spi.
Ne!
- Co to, sakra, bylo?
- Co? Co? Co? - Jsi v pořádku? Tos musel předstírat.
To byla ta nejpodivnější věc co jsem v životě viděl!
Blahopřeju, Tome! Patříš mezi šťastných osm procent!
- Ještě máš slzy na tvářích. - Co mi to, sakra, provedla?
- Kruci, já mám žízeň. - Jak to myslíš? Jakých osm procent?
Jen osm procent populace jsou, řekněme, vysoce hypnotizovatelní lidé.
Skoro každého je možné zhypnotizovat...
...ale ne moc - ne tak šíleně moc, jako jeho.
- Co ruka? - Na co se ptáš?
Vrazila jsem ti do ruka zavírací špendlík a řekla ti, abys krvácel jen na jednu stranu.
- Což jsi fakt udělal! - Byl jsi velmi kooperativní.
Tuhle tvoji stránku jsem zatím neznala.
- To se stalo? - Říkals, že to nebolí.
Kašlu na špendlík! Já chci vědět víc o tom tvým Joeym Lucovi.
- Jo, jasně!
- O kom? - Joey Luca je kluk co...
...tě mlátil, když ti bylo 12.
Řekl jsi nám všechno. Plakal jsi. Strašná hlína!
- Sklapni. - Bylo to dojemný, Tome.
Joey Luca! Kristepane, na toho jsem si nevzpomněl ani...
Poslyš.
Můžeme jít domů? Já... necítím se dobře.
Jo. Jo, jasně.
Zavři oči.
Co se děje?
Nepřestávej.
- Nepřestávej. - OK.
Kristepane! Panebože!
- Co je? - Já, já... vidím věci.
Co tím myslíš?
Ne, ne, ne. Počkej, počkej. Já ted'nemůžu.
- Tak to jsi to předstíral mimořádně dobře.
Počkej. Dost, dost! Je to moc divný.
To nebylo nic divnýho. Můžu ti předvést, co je to divný.
Je mi, jako by mě někdo napadl.
Díky!
Promiň, já nechtěl... já...
Já... Hned jsem zpátky.
Co to sakra...?!
- Hej, Jaku. - Ty už jsi vzhůru, tati.
Jsi v pořádku?
Jo, asi jo.
Jen mi zrovna nějak není dobře.
Neboj se toho, tati.
- Co to tedy bylo? Halucinace? - Jo, celá tlupa.
Jako by se ty představy pořád vracely. Věřila bys tomu? Volali už sedmkrát.
Ještě nikdy se ti to nestalo, tak to musí být tou hypnózou.
Bolela mě hlava a měl jsem strašnou žízeň.
Jaku! Jsem ráda, že se nekoukáš na ten film s příšerama!
- Co to bylo za ženskou?
Nevím. Možná někdo, na koho jsem si vzpomněl. Nebyla mi ale povědomá.
- šukal jsi s ní? - Si děláš legraci.
Ne. Chci říct, byl to někdo, s kým jsi chodil?
žárlíš na moje halucinace? Ty jsi fakt těhotná!
- Měl bys zavolat Lise. - Ne, ta mi dojebala mozek.
- Tak ho bude muset taky odjebat. - Jau! Kurva! Kurva!
Nebud'tak sprostej!
Vydrž, vydrž! Počkej, až se proberu.
Nemám ještě absolutně žádnej kofein v těle, chápeš?.
Ptáš se mě, jestli jsem ti dala post...
...posthypnotickou sugesci.
Nechalas tam za sebou něco, když ses mi hrabala v mozku?
- Nic! - Řekni pravdu, Liso.
Tome! Hele, tohle mě uráží. Já už takovýhle věci dělala dřív.
Dobře, já jen... Jen jsem si chtěl bej jistej.
Jen jednu takovou neškodnou.
- Cože? - Skutečně to zabralo?
- Cos to řekla? - Nic ti nepovím. Jsi nepříjemný.
Liso, přisámbůh...!
No, víš že jsem si vždycky myslela, že potřebuješ být trochu víc otevřený?
- Jo... - Tak jsem to řekla.
''Až se probudíš, tvoje mysl bude zcela otevřená, jako otevřené dveře...
...otevřené přijímat všechny podněty z okolí.''
- A co to mělo udělat? - Co já vím! Ještě nikdy jsem to neřekla.
- Proč? Něco se stalo? - Kristepane!
Klídek, jo? Já otevřela dveře, to je všechno. Terapeuti to dělají pořád.
Uvolňuje to potlačené vzpomínky, cokoli, co máš někde zasuté.
- Ty si možná vybavíš pár dílů T.J. Hookera. - Musím zase do práce.
Fajn. Taky děkuju!
Ne! Lisa už nechce telefonovat!
- Liso, to jsem já.
Zavolej mi, až se vzbudíš. Nemohla bys nám v pátek hlídat Jaka?
Já mu to řekl!
Jak se jmenuješ?
OK.
...ale pak o tom uslyším celý měsíc.
Už jsem obvolala všechny, kdo by mohli, a nikdo nemá čas.
- Zavolej Vanessu.
Zavolej Vanessu a zeptej se jí na Debbie.
Tak jo, někdy brnkni. čau.
Debbie? To je ta holka, co jim hlídá?
Jo.
Skvělý nápad. Jen aby měla čas..
- Odkud víš o Debbie? - Samantha mi o ní řekla.
Ahoj, Vanesso. Jdete někam v pátek večer?
Ahoj. Já jsem Debbie.
Kozaková...?
Tom Witzky.
- Ahoj, Debbie. Já jsem Maggie. - Ahoj.
Dík, že jsi přišla. Jake už spí a nejspíš se už nevzbudí.
Mohla by u něj v pokoji hrát kapela a o ničem by nevěděl.
Pokoj má nahoře, támhle je kuchyně. Ber si, co chceš, když budeš chtít.
Posad'se. Tady je přijímačka.
Má to nastaveno na B, takže bys měla slyšet všechno.
- Chceš se koukat na film? - Mám knihu.
Do půlnoci bychom měli být zpátky, jestli ti to vyhovuje.
- V pohodě. - Fajn. Jen si vezmu kabát.
Haló!
Můžem?
- Jo. Hned to bude. - OK.
Poslyš... kde jsi našla tu Debbie?
Vanessa mi na ni dala číslo. Chodí ke všem. Je to v pořádku.
- Zase migréna? - Moc kofeinu.
Tak pojd'me.
Ahoj.
Myslím, že ten Damon se snaží a vůbec...
...a jo, docela to má v paži, ale školní fotbal je o...
...síle, o tom, jak daleko doběhneš s míčem - o tom to vždycky bylo.
Co tys hrál, když jsi byl na střední škole?
- Hlavně rock'n'roll. - Jéžiš! Promiň. Na, chceš?
Každopádně Adam... a přiznávám, že jsem zaujatej...
...ale můj kluk má úžasnou sezónu a jako by si toho nikdo ani nevšim'.
Jestli ho pustěj k míči, může se dostat i přes tisíc yardů!
A to se hraje jenom osm zápasů! Panebože!
Proč je rovnou nevylížeš, když už jdou kolem?
Podle Franka průměrnýmu chlapovi stojí dvě hodiny každej den.
- Jemu tři. - No, hned je mi všechno jasnější!
Jednoho dne najde jeden z mejch kvérů a vystřelí mi druhou díru do prdele!
Vrazil by ho i do polívky, když by nebyla studená.
Tahej! Tahej!
- Jsi v pořádku? - Jo. Jo, nic mi není.
Víc jak tisíc yardů, a dostaneme stipendium na vejšku!
Ten kluk si může sám zajistit budoucnost.
A to je dobře pro všechny. To je dobře pro celou naši čtvrť.
Dostane se sakra dál, než jsem se já kdy dostal.
Vem si třeba, jakej má vocas. V tomhle směru mě předstih, když mu bylo 14.
No ták! Aťtu nezestárnem!
Vystrašilas mě!
Je dole, myslím.
Nevím. Ještě jsem ji neviděl.
Jaku?
- Co se děje? - Něco se stalo.
Co?
Musím ti říct tajemství.
Slibuješ, slibuješ?
Samantha říká, že tam, kde je, je vždycky tma.
Kdo že to říká?
Samantha.
Ty... tys mluvil se Samanthou?
Jo!
Kdy?
Pořád.
- Kde? - Tady. U nás doma.
To není pravda.
Pojd'.
Pojd'!
- To není pravda. - Já nelžu!
Samantha tady byla? Tady, u vás doma?
- Bolí mě ruka! - Byla tady?!
- Pusťmě! - Pojd', půjdeš se mnou. Jdeme!
Bere ho pryč.
Dej mě dolů! Dej... mě... dolů!
Tome!
Jaku!
- Co se to...? - Odnesla ho.
- Cože?! - Ta zasraná holka na hlídání.
Panebože!
On... Není tam.
- Kam jdeš? - Nevím!
Je tam.
- Jaku! - Tati!
- To je on! - Počkat! Kam si myslíte, že jdete?!
Jen klid! Stůjte! Stůjte! Jenom klid.
- Dejte mi moje dítě. - Řekněte mi, kde je! Ne!
Řekněte mi, kde je! Řekněte mi, kde je!
- Nesahejte na ni! - Hej! Všichni bud'te zticha!
- Jsi v pořádku? - Ta holka unesla našeho syna.
- Je to vaše dítě? - Zeptejte se ho na Samanthu.
Ptám se na toho kluka, kterej nevypadá, že by byl váš!
- Můžu to vysvětlit. - S vámi se nebavím. Mluvím s ní.
- Je ten kluk vaše dítě? - Ne.
byla u nás na hlídání. Nikdy jsme...
To, co jsi udělala, je zločin. Za tohle můžeš jít do vězení!
- Kam jsi s ním chtěla jet? - Já s ním nikam nejela!
- Tak proč jsi ho vzala sem? - Chci podat žalobu.
Jela sem za mnou. Jsem její matka.
- Její matka? - Kdy už se ho zeptáte na Samanthu?
- Na koho? - Na mou nejstarší dceru. Utekla.
Ne, byla unesena a ten kluk říká, že ji viděl!
Strašně dlouho už nevíme, co s ní je. Nechali jsme ji hledat policií.
- Nikdo už ani neodpovídá na naše telefony. - Jake říkal, že s ní mluvil.
Říkal, že Samantha je u nich v domě. Je to ona?!
- Nepřibližuj se k němu. - Koukni na tu fotku.
- Pusťte mě! - Podívejte se na tu fotku.
- To je směšné. - Podívali byste se na tu fotku, prosím?
- V životě jsem ji neviděla. - A co vy?
Ne. Je mi líto. Nikdy jsem ji neviděl.
- Ne... Ne. Ne, oni lžou! - Chcete podat žalobu?
- Ano! - Ne.
- Cože? - No tak, pojd'me na to... zapomenout.
Pojd'me domů.
Zbláznil ses? Co když půjde zase k někomu hlídat děti?
Byla to ona. Samantha.
Ta holka na fotce je ta samá holka, co jsem viděl na gauči.
Hele, proč... Proč jsi objednala na hlídání tu Debbie? Proč právě ji?
Nemohla jsem sehnat nikoho jiného. Byla jsem u telefonu a Jake řekl...
Jaku? Pamatuješ si, jak jsem se před pár dny bavili v kuchyni?
Hledala jsem někoho na hlídání, vzpomínáš? Říkals, že ti o Debbie řekla Samantha.
Vzpomínáš si na to?
Maminka se tě na něco ptá, kamaráde.
Je Samantha někdo, kdo si s tebou občas povídá, Jaku?
- Můžeš si vzpomenout... - Už se ho na nic neptej.
Mluv se mnou.
Cos to říkal?
Jaku. Co jsi to právě řekl?
- Nic. - Předved'mi ještě jednou ten hlas.
- No tak. Řekni to znova. Tím hlasem. - Tome!
No tak... No tak, Jaku. Řekni něco tím hlasem.
- Tome! - Promluv zase tím hlasem, Jaku. Ty to dokážeš.
- Tome, nech toho! - Jak to...
- Tome, prosím! - To je v pořádku! V pořádku!
- OK! - Co to děláš? Hej!
Já s ním mluvím!
- Co to je s tebou? - Co si myslíš?
No, já... snažím se promluvit si s mým klukem.
Skutečně podnětná konverzace pro pětileté dítě!
- Ničeho se neboj. - A proč bych neměla?
Nevím. To mi řekl on.
Tady se to stalo. Tady jsem ji viděl.
- Jsi jinej. Mám z tebe divnej pocit. - Ohlédl jsem se a byla tam. Asi tak osmnáctka.
- Delší vlasy. Taky jí vídáš? - Mohl bys...
- Maggie, prosím! - Bože!
Nebo... nebo ji možná nevidíš, co? Jenom ji slyšíš? Je to tak?
- Tome, nech toho! - Musím přijít na to, jak ji zase přivolat.
- Možná když tu budu čekat dost dlouho... - Mluvím na tebe!
...tak se třeba vrátí. Možná bys jí něco mohl říct. Pomoct mi s tím.
- Hej, no tak! Hej! Co se děje? - Nech už toho!
Nechci si o tom povídat, protože maminka z toho má strach.
- Vosol to, chlape. - Co?
Vosol to!
Tom dnes působil velmi společensky.
Zavrčel na mne velmi příjemný pozdrav.
Začíná být trochu jednoslabičný. Ale to u takového chlapáka nevadí.
Nic, na co by nestačilo pár prášků!
- Jsem husa. Promiň. - Ne...
Jsi v pořádku?
Támhle! Ve dveřích!
Když žiješ na základně, máš postaráno o byt i stravu.
- Pořád ale musíš vstávat brzy. - Půjdu do penze, uhradím pár hypoték.
Až sundám uniformu, bude už ze mě dávno pan domácí.
A za dalších pět let budu mít tři domy.
- čau, Harry. - Jak je?
Neříká vám něco jméno Samantha Kozak?
Samantha Kozak. Proč mi to zní povědomě?
Hnědý vlasy, 16 nebo 17 let. Bydlela tady v okolí.
- No jo. Myslím, že už si vzpomínám. - Jdeme.
Hej, Kurte! Pojd'sem na chvíli.
Ten se mi tak s něčím svěří!
Pojd'sem!
Znáš tu holku Kozakovic?
- No... Debbie. - Ne, ne, ne, tu druhou. Samanthu.
Myslíš tu debilku. Tak ta utekla.
Jo, to je fakt. Už si vzpomínám. Co je s ní?
No... hodně na ni poslední dobou myslím.
Proč?
Její sestra nám hlídala kluka.
Aha.
To je poprvé, co tenhle týden vyšel ven.
Nechodí do práce. Prospí 12 hodin denně.
Už si vybral všechno volno. Jestli se neukáže v pondělí, vykopnou ho. Já...
Nemůžu ho dostat na dva metry od gauče.
- Proč? - Tam se mu zjevila.
Á.
Nejsem šokována, že je v tom jiná žena.
Ovšem skutečnost, že je mrtvá, je trochu zarážející.
Bavíme se tady o duchovi, že ano, Maggie?
Zdrhla někdy... loni v březnu. Myslím, že s černochem.
Harry! Nebydlela někdy v našem domě?
Ne, ne. Ten jsem tou dobou koupil. Vy jste první nájemníci.
Tom a Jake se chovají, jako by měli nějaký soukromý klub nebo co.
Sedí v obýváku a šeptají si a jen co projdu kolem, oba zmlknou.
Víš, co potřebuješ? Najít si mladého kněze s uhrančivým pohledem...
...který tě dokáže tím vším provést.
Dělám si legraci jen napůl.
Hele, Toma zrovna v lásce nemám, ale dohromady jste ten nejlepší pár na světě.
Je to na tobě, Maggie. Sežeň pomoc. Zjisti, co se to děje.
Všechno má svou příčinu.
Nebudeš první ženská, která by udržela pohromadě pošahanou rodinu.
Tom není blázen.
To tedy je. Ale aspoň začíná být zajímavý.
Novinky ze sportu!
V pátek uběhl 211 yardů.
To je 894 yardů celkem a před sebou má ještě dva zápasy.
Potřebuje ještě 106 yardů. To je 53 na zápas.
Mohl by od ted's merunou klidně pochodovat a stejně udělá tisícovku!
- Franku, co ty? Znal jsi ji? - Koho?
Tom se ptal na tu Kozakovic holku.
- Vzpomínáš, ta co utekla? - Ta debilka.
Sklapni, Lenny. Tohle neříkej.
- On je trošku pomalejší. - Co? Debilka?!
Krucinál, Lenny, zavři už tu svojí klapačku!
Bacha!
Co to děláš?!
Někdo to vždycky musí pokazit. Nemůžou se prostě chovat hezky.
šLl JSME S JAKEM DO PARKU M.
Franku. Co tady děláš?
Zabijou tě, Tommy.
Tebe i Maggie.
Proč to říkáš, Franku?
Tohle je slušná čtvrť.
Jsi v pořádku?
Kde je Sheila? Je doma?
Hele, dojdu se podívat, jestli je Sheila doma.
OK?
Okamžitě domů! Oba dva!
Dále!
Ahoj. Je máma doma? Táta totiž...
Hele... chceš něco ukázat?
Jasně.
Pěkná. Jedna z těch tvýho táty?
Tahle ne. Pojd'sem.
Proč tu pistoli radši nepoložíš, Adame?
- No tak, pojd'sem. - Trochu mě to takhle znervózňuje.
- Tak to tě tohle znervózní hodně. - Nedělej to!
Ne!
Prosím, aťtam nic není.
Propána.
šLl JSME S JAKEM DO PARKU M.
Franku?
Okamžitě domů! Oba dva!
Adame!
Adame! Otevři dveře!
Kristepane. Kristepane!
Pomoc!
Jsem vzhůru... nebo spím?
Pomoc!
Můj bože! Můj bože, moje dítě!
- Stůjte. Stůjte. - Pusťte... Pusťte mě!
- Můj bože! Můj bože! - Je naživu? Je naživu?
Panebože, Adame! Kristepane!
Adame! Adame!
Vezmu ho někam na procházku.
- Pojd', srdíčko. Vem si bundičku. - Kam půjdeme?
- No ne! Ahojky! - No ne, ahoj... ky.
Poslouchej! Hudba!
Je krásná!
Hej! Jaku, počkej!
(hraje Dvořákova ''Novosvětská'')
myslím, že bychom tu neměli být, drahoušku. Pojd', půjdeme. Tudy.
Júú! Tady je to príma!
Pojd', miláčku. Půjdeme se najíst.
Mami! Co to je za věc?
- Nevím. Ukaž, podívám se. - Je to jako nějaký kámen.
- Bud', anebo nějaká cedulka. - Jo, asi jo.
- ''Ve službách...'' - Hele. Vlajka.
- Všechno v pořádku? - V pohodě. Úplně v pohodě.
- Máme jít pryč? - Hm?
- Ach, ne. To je v pohodě. Opravdu. - Aha.
OK. Tak zatím.
Ten kluk se ale dovede podívat, že ano?
Rentgen.
Ale vy ne.
Možná taťka?
Nejsou jediní na světě.
Řekněte taťkovi, ať se za mnou dneska pozdějc večer staví.
Moh' by se pár věcí přiučit.
Ahoj, Jaku.
Ahoj, Neile.
Jmenuje se Neil.
Zkus tohle, tati.
Proč je mi ta skladba povědomá?
Budu doma hned po kině.
Já ji znám. Já ji znám!
Povídám, že jsem hned zpátky.
OK.
Ahoj, mami. Ahoj, Maggie.
Dobrý večer.
Nevím, jestli jsem tu správně. Hledám Neila.
- (hovoří korejsky) - Promiňte? Já...
- (hovoří korejsky) - Je mi líto...
(hovoří korejsky)
Do prdele!
Do prdele! Do prdele! Do prdele!
Hledám Neila.
Počkejte.
Já ji neznám.
Co tu děláte? Říkal jsem otec. Říkal jsem, aťpříjde on.
Nikdy by to neudělal. Zabil by mě, kdyby věděl, že se s vámi o tom bavím. Je tak paranoidní.
Co se děje, sakra? Zavři ty zasraný dveře!
- To oni taky. Nemůžu vás tam pustit. - Co jsou zač?
Hele, tohle neni žádná přehlídka zrůd! Zavři ty zpíčený dveře!
Podívejte, musíte odsud odejít.
Můj manžel přichází o rozum.
Já nevím proč, ale myslím, že vy ano.
Můžete mi říct, co víte, ale nemůžete chtít, abych šla pryč, protože já nepůjdu.
- Jak dlouho je takový? - Jen pár dnů.
- Co se stalo? Autonehoda? - Ne.
- Smrt dítěte? - Ne!
- Zabil někoho? - Byl v hypnóze.
- Tím to začalo? - Přichází to a zase odchází.
Někdo to má na pět vteřin. Někdo na celý život.
Je z něj přijímač. Všechno jde do něj.
Nemůže to zastavit. Nemůže to zpomalit. Nemůže to ani obelstít.
Je to jako by byl v tunelu s baterkou, ale ta by se rozsvítila jen tu a tam.
Něco zahlédl, ale na dost dlouho na to, aby věděl, o co jde.
Jenom ví, že je to tam.
- Jake taky. - Váš syn?
O moc lepší baterka.
- Už ví, co to chce? - Co kdo chce?
Viděl ducha, že ano? Co po něm chtěl?
- Nechtěla nic. - Možná neposlouchal.
O něco si řekla a ted'čeká...
...a je čím dál víc naštvaná, že jí to nesplnil.
Jestli jí nevyhoví, ona nikdy neodejde.
Zab ji! Zab ji! Zab ji!
- Tak to tedy ne! - Prosím, prosím, prosím!
- Ještě pět minut. Ještě pět minut. - Ne, nula minut. Tohle je hezký.
- Z ''Mumie'' máš noční můry. - To není fér!
Já vím. Jdu se vykoupat. Vydržíš tu pár minut?
Mně je to fuk!
Odkud tu skladbu znám?
Já vím, že ji znám. Vím to. Vím to.
Brr! Ledová!
Do zbraně, lidičky!
Do útoku!
Ted'si nechci povídat.
Hele!
Králík, králík, králík, králík, králík
Králík, králík, králík
Ne, ne...
Tome? Myslím, že u kotle zase zhasnul plamínek.
Mohl bys mi ho dojít zapálit?
Haló?!
nebo si tam můžu dojít já.
Díky, plukovníku.
Řekl jsem ne!
To je krása!
Hola! To je to nejúžasnější...
Au!
Tome?
Tome! Dýchej!
Co se stalo?
- Je tam. - Cože?
Je tam.
Cože?
Panebože!
Já... chci, abys mě zase zhypnotizovala. Všechny ty sračky- aťje to pryč, aťje to ze mě.
- Aťto všechno skončí. Hned ted'! - Pojd'dál. Seznam se s Claritou.
Ahoj. Pardon.
Promiň, já...
Myslíš, že bys mohla...?
- Mohla by...? - Jo...
Clarita, perdóname. Mi cunado está un poco loco. ?Nos dejas solas, por favor?
- ?Ahora? - Sí. Sí.
!Fantástico! En medio de la noche me tengo que parar en medio de la calle...
- ...en este barrio de mierda a buscar un taxi. - Já vím. Já...
- No, gracias. - De nada.
Víš, musíš trochu... pomalejc, jo?
Musíš se mnou mít trochu trpělivost, protože se musím k něčemu přiznat.
Víš, my... jsme vykouřily pořádnýho špeka pár minut před tím, než jsi přišel...
...takže jsem ted'trochu víc mimo než normálně. - Poslouchej. Poslouchej!
- Ano? - Aťuž jsi mi... v mozku otevřela jakýkoli dveře...
...chci, abys je zavřela.
- Hned! - OK.
Udělám to. Dokážu to.
Zavři oči.
OK. Stejně jako minule, chci, aby ses pořádně soustředil.
Poslouchej zvuky z pokoje kolem, poslouchej zvuk svého dechu.
Podívej se zespodu na svá víčka. Vidíš tam něco?
- Můžeš přejít k věci, prosím tě? - Dobře. Dobře.
Chci, aby sis představil, že jsi zpátky v tom kinu.
Je velmi tmavé...
...a v celém úplně černém kinu můžeš vidět jen jedinou věc, bílé plátno.
Když na plátno zaostříš, začínáš se k němu přibližovat i se svým křeslem.
Zjistíš, že na plátně jsou písmena - vysoká, tučná, černá písmena.
Ale nemůžeš je zaostřit, tak se k nim začneš přibližovat.
- Někdo tu je. - Ne, kino je prázdné.
Ale tady ještě někdo je.
- Ne, jsi v tom kině sám, Tome. - Ne. Ne, nejsem.
- Chodidla a zápěstí máš uvolněná. - Ne. Nemůžu dýchat.
Ruce máš ochablé a těžké. Tvoje... tvoje paže...
- Vzduch! Není tu vzduch! - Tome, chci, aby ses podíval na plátno.
Podívej se na plátno.
Hej.
Ted'už můžeš ta písmena přečíst. Jsi přímo naproti nim.
Tome! Podívej se na plátno!
KOPEJ
Ne!
Panejo! Co... co se stalo? Jsi v pořádku?
Potřebuješ si sednout. Tohle bylo něco na hodně vyšší úrovni.
Měl by ses vidět. Chceš pivo?
Už je ti líp? Co se stalo?
Mám kopat.
Ahoj!
Haló?!
Je někdo doma?
No ne! Co já všechno neuklízím.
Zajímavé!
Fajn!
Ahoj, drahoušku. Co to děláš?
Táta říkal, že prý mám kopat.
Aha.
Nádhera!
Tome.
Tome!
- Vylekalas mě. - Já vylekala tebe?
- Co to děláš? - Mám kopat.
- Co tím chceš říct? - Mám kopat.
Říká kdo?
Aha. A co dělá Jake?
Jake... pomáhá.
- Proč to děláš? - Voda změkčuje hlínu.
Ne. Myslím...
Mohl bys toho na chvíli nechat?
- Tome! Mohl by ses otočit a podívat na mě? - čemu... přesně jsi nerozuměla?
Mám kopat.
- Proč kopeš? - Hledám.
- Co hledáš? - Otázka nezní co.
Oba víme velmi dobře, co, i když si to nechceme připustit.
Otázka, Maggie, na kterou, jak vidíš, se právě snažím najít odpověd'...
Ta otázka zní kde.
Neboj, je v pořádku.
- Tam to není. - Zavoláme policii.
A co přesně jim řekneme? Hm?
Zkus to! Řekni to jednou mně. Chci vědět, jak to bude znít.
Ještě něco?
Tome, nešel bys se mnou dovnitř?
Chci s tebou mluvit. Jsi jako vyměněný.
To je prostě typický!
Tak co chceš, abych udělal, Maggie, co?
Chceš, abych šel dovnitř a prostě si... dřepnul na gauč před televizi...
...a chlastal pivo, dokud neusnu a pak abych to třeba zítra všechno zase zopakoval?
- Ticho! - A pak pozítří a popozítří?
- Přestaň! - Dokud... dokud...
Dokud... nenatáhnu bačkory?
Chci říct, tohle... to je ta nejdůležitější věc, co se mi kdy stala.
Tohle... to je ta... nejdůležitější věc...
...co jsem dělal za celej můj blbej život!
A ty chceš, abych prostě přestal?!
Ne! Ne, já nepřestanu!
Nepřestanu! Nepřestanu!
Známe se osm let.
Ani jednou jsi se mnou takhle nemluvil. Ani jednou.
A jestli to uděláš ještě jednou, tak přísahám bohu...
A víš co? Když jsi mluvil o tom, jak jsi obyčejnej a jak blbej je tvůj život...
...říkal jsi ''Náš blbej život,'' o kterém já si nemyslím, že je skutečně blbý.
Tak jak se asi ted', do prdele, mám cítit já?
Budeš to pít?
Omlouvám se.
Fajn, neomlouvám se.
- Od koho to je? - Od bráchy, od Steva.
- Babička se vrací do nemocnice. - Ne, ona...
Co?
Nic.
Co to je?
Haló?
Steve! Promiň, měli jsme moc práce. Právě jsem se chystala...
Co?
Vážně?
Jak mi to jde, tati?
Skvěle, chlape. Jde ti to skvěle.
Je mi to líto, zlato.
Tys to věděl.
Tys to věděl, že jo?
Kdy je pohřeb?
V neděli. Měli bychom odjet co nejdřív.
Ty... ty chceš, abych jel s tebou?
Myslel jsem, bude tam tvoje rodina a vůbec...
Jestli chci, abys jel se mnou... na pohřeb mojí babičky?
V podstatě mě vychovala! Samozřejmě chci, abys jel.
Já jen, že jsem tady zrovna uprostřed něčeho.
800 dolarů měsíčně! A ani zasraná voda neteče!
Kurva!
Nářadí.
Zatraceně!
Mrcha jedna!
Máš to v pronájmu!
- Haló? - To jsem já.
- Ahoj. Jak ti je, zlato? - Dobrý.
- Co vaši? - Opilí, hádají se mezi sebou.
Poslyš, Maggie, je mi to líto. Víš, já... Měl bych tam být s tebou. Jsem hovado.
No, v něčem máš určitě pravdu.
- Jak jsi na tom? - Ále, dobře. Dobře. No...
O moc... o moc líp. Tady je všechno v pohodě. V klidu.
Už...
- Už nekopeš? - Ne. Všechno zpátky v normálu.
Mně je to taky líto. Neměla jsem tak vybuchnout. Neměla jsem tě nechat samotnýho.
Zasloužil jsem si to.
Nechceš sem přijet za náma? Za hodinku bys byl tady.
- To ne, to vážně nemůžu. - Proč ne?
Neměl bych jezdit dodávkou na soukromý výlety.
- Vyzvednu tě. Hned vyrazím. - To ne, ne, zlato. Nedělej to. To je šílenost.
Musím jít.
- Počkám venku a zatroubím. Zatím. - Ne, ne, ne! Ne!
Zlatíčko, můžeme vyrazit?
Bojím se jet domů. Chci zůstat u strejdy Steva.
- Proč se bojíš? - Kvůli tomu peří.
Jakému peří?
Nevím. Jen jsem viděl peří.
To je dobrý. Pohlídám ho.
OK. Nezlob.
Mami! Počkej!
Zapomněla jsi tohle.
čau!
čau.
Pojd'sem na chvíli.
- Cože? - Pojd'blíž. Neslyším tě.
- Ty mluvíš se mnou? - Chci ti něco ukázat.
Chcešmně něco ukázat?
No, jasně. Nikoho jinýho tady nevidím.
- Co to je? - Překvápko.
Je to fakt skvělý. Pojd'! Nebudeš tomu věřit!
Tak pojd'! Mrzne tu!
šťastnej den svatýho Patricka!
- Co je to překvápko? - Copak to nevidíš?
- No jasně. Překvápko, co? - Překvápko.
- Potřebuješ se ještě napít. - Ne, už ted'se motám.
Chlastej, ty kokote, chlastej!
- Myslím, že tu není překvapení. - Ale je. Jasně, že je.
Překvápko je, že jsme se rozhodli se s tebou kamarádit.
- Vážně? - Jo.
- Proč se se mnou chcete najednou kamarádit? - žertuješ? Koukni se na sebe.
Podívej.
Můžeš si klidně sundat kabát.
- Chceš napít? - Neměla bych.
To nikdy neděláš nic, co bys neměla?
Já jo.
Jo.
Tedy ty jsi fakt kůže!
Pojd', budeme se kamarádit, jo?
No...
...můžeš mi dát pusu, jestli chceš.
Jo... Jo.
- Ne... takhle ne, jo? - OK. OK...
Jau!
- Chci jít domů. - Ted'ne, ne. No tak...
- Budu tvůj kamarád. - To bych ráda, ale...
Jen na mě bud'hodná, jo? Bud'hodná holka. A ty seš hodná holka, že jo?
- Musím jít domů. - Nechceš vykouřit dýmku míru?
Musím jít domů. Musím jít domů!
Ne! Dost!
Sklapni! Sklapni!
Sklap... Áá! Bože!
Sklapni!
Umlč ji, vole! Aťuž tak neječí!
Umlč ji, vole!
Vem na to bundu nebo něco! Hod'jí to přes ksicht!
Sklapni!
Nemohl jsem předvídat že se mi tohle stane
Panebože!
Proč jsi to, kurva, udělal?
- Je mrtvá? - To si piš, že je!
Panebože!
- Koukni jí na jazyk, vole. - Já tu nejsem.
Ještě jsem nikoho mrtvýho neviděl.
- To není možný. - To je fakt humus.
To se mi jen zdá.
Hodit jí igelit přes držku! Fakt chytrý, Adame!
Co ted'budeme dělat?
Jak mu je?
Možná to přežije. Možná ne.
Sheila je v nemocnici. Jedu tam za nima.
Franku... Je mi to líto.
Líto protože... myslím, že vím, proč se Adam střelil.
A nechci, abys to slyšel od nich.
A nechci, aby se to Sheila dočetla v novinách.
Já... myslím, že máš právo to vědět dřív než ostatní.
O čem to mluvíš, Tome?
Pojd'se mnou.
Počkej chvilku.
Doufám, že to je důležitý.
No tak! Dělej, dělej, dělej, dělej!
Jak jsi to našel?
Záleží na tom?
Nemůžeš vědět, jestli to byli Kurt s Adamem.
Já to vím.
Ale nemáš nic, čím bys to...
Tome, mluvíš jako úplnej blázen! To si o tobě lidi budou myslet.
Je to jen tělo. Nic to nedokazuje.
Ona...
Má v ruce něčí vlasy.
Policie dokáže určit, čí jsou.
Hele, Franku.
Ted'... musíme zavolat policii.
Co jsme měli dělat?
Byla to nehoda.
Kluci za náma přišli, když už byla mrtvá.
Neštěstí už se stalo. Nic už ji nemůže zase oživit.
Ale ti kluci měli... ještě všechno před sebou.
Tak co jsme měli dělat, Tome?
Poslat naše kluky na zbytek života do vězení kvůli ní?
Koho s tím chceš zastřelit?
- Vypadni odsud, Tome. - Hele, Franku... pojd'nahoru.
Můžeme si o tom promluvit.
žiju s tímhle už... šest měsíců.
šest zkurvenejch měsíců!
Myslíš, že by se pro mě cokoli mohlo změnit kvůli tomu, co ty mi můžeš říct?!
- Vypadni, kurva, odsud! - Neodejdu, dokud...
Vypadni!
- Ahoj. - Ahoj.
- Pořádně leje, co? - Jo, vypadá to tak.
Máš chvilku?
Ne, já... já... mám zrovna práci.
Je to důležité.
Já ted'vážně nemám čas si s tebou povídat, Harry.
Jéžiš! To je liják, co?!
Harry, jak už jsem řek', mám ted'docela hodně práce.
Kurte, ukaž, že máš vychování. Zavři ty dveře.
Třeba bych ti moh' pozdějc zavolat?
Tome, máme tady vážnej problém.
Jak to myslíš?
Co si to, sakra, myslíš, že vyvádíš v mým domě?
Poslouchám pořád ten rámus. Radši jsem si to přišel zkontrolovat.
Nikdy by mě nenapadlo, že to tu budeš ničit!
Co to je s tebou?
Neboj. Já to... já to dám do pořádku.
Chtěl jsem ti opravit rozvod vody, víš - zatékalo tady...
...a nemohl jsem se k tomu dostat spodkem baráku.
Tedy... Nemohl jsem se dostat pod barák, abych se k tomu dostal.
Vážně?
Zatraceně. Nadělala ta voda škodu?
Trochu.
Můžu se podívat?
Jo. Jo, jasně. Jasně. Posluž si.
Možná bys mi moh' ukázat, kde to je.
No, to už uvidíte sami. Já už musím jet.
Skoro se bojím podívat.
- Napij se. - Jasně.
Rychle.
Rozvod vody nevede pod domem.
No, ted'už to taky vím!
Kurva, Tome.
Zatáhni ho na koberec.
- Nezírej na něj. Zabal ho. - Jo.
Rychle! Fajn...
...uhni mi.
Tome?
Jsi tady?
Do prdele!
Uhni mi, Kurte!
Zabili by tě, Tommy. Tebe i Maggie.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Chladnokrevná vražda.
Něco takovýho jsem nemoh' dopustit.
Tady ne.
Tohle byla slušná čtvrť.
Jestli ještě někdy ucítím to světlo,
jak na mě svítí
Nemusím ti vykládat,
jak bych to uvítala
To světlo už jsem cítila,
ale nechala jsem si ho proklouznout.
A tak jen věřím že se jednoho dne vrátí
Není to reflektor.
Není to svíčka.
Není to pouliční osvětlení.
Jen jedna stará ulička snů.
Ted'nesvítí měsíc.
Dokonce ani slunce.
Ale viděla jsem tu záři ve tvých očích a ty víš o čem je řeč
Jaku...
české titulky David Litvák (c) Trade a Leisure Publications 2004